Det här är sista utrop till flight 2 till London Heathrow.
Jag säger det inte, Kate.
Då blir det kanske som om jag inte hade åkt.
Vänta!
Jag har onda aningar.
Planet? Tror du att det störtar? Säg inte så.
Jag vet att vi var överens om att det är rätt att du åker till London.
Men i mitt hjärta känns det fel.
- Åk inte, Jack. - Inte åka alls?
- Men min praktikplats då? - Det är en otrolig chans för dig.
- För oss, Kate. - Jo. Men går du ombord på planet...
Vi står på flygplatsen. Ingen tänker klart på en flygplats.
Vi håller oss till vårt beslut.
Du kom in på en fin juristutbildning.
Jag får praktisera på Barclay's Bank. Vi har en suverän plan.
Vill du göra nåt suveränt?
Vi skrotar planen och börjar leva här och nu.
Jag vet inte hur det livet blir, men jag vet att vi båda är med i det.
Och jag väljer oss.
Planen gör oss inte stora, Jack. Det vi har tillsammans gör oss stora.
- Jag älskar dig, Kate. - Och jag älskar dig.
Ett år i London förändrar inte det.
Hundra år kan inte förändra det.
13 ÅR SENARE
- Det var otroligt i natt. - Va?
- Det var fantastiskt i natt. - Du är sanslöst bra i sängen.
Du är inte heller så pjåkig.
- Jag vill träffa dig igen. - Det vore kul.
- I kväll. - Det är julafton, Jack.
Då häller jag äggtoddy över dig.
Jag ska till mina föräldrar i Jersey.
Inser du hur mycket trafik det kommer att vara?
Just därför tar jag tåget.
Det var kul att träffa dig, Jack.
- Mrs Peterson... - Hej, Jack.
- Sluta inte sjunga för min skull. - Det är för att jag är blyg, Betty.
När ska du lämna gubbstrutten Peterson och rymma med mig?
Du vet att du aldrig kan tillfredsställa mig som han gör.
- God jul, mr Campbell! - Hur har det gått i år, Tony?
Runt 4000. Och en 25-årig whisky från 9D.
- Jag sätter dem i handelsföretag. - Bara tills D-marken vänder.
- God morgon, Joe. - God jul!
- Campbell vill ha tillgång till de här. - Tack, Adelle.
Hellre du än jag.
Om MedTech går under 43 dollar blir det knas med lagervärderingen.
Så tänk på vad ni säger till institutionskunder.
Vi har nästan en hel transaktionsdag kvar och jag vill inte ha nåt strul.
- Vad tänker du på, Alan? - Herregud, förlåt.
Jag lovade Dee och barnen att äta med dem. Det är julafton.
Är det i kväll?
Tror du att jag vill vara här julafton?
Nej... tja... kanske.
Okej, jag har kanske fått en släng tunnelseende den här julen-
- men om två dar går vi ut med en av USA: s största fusioner nånsin.
En sån här affär följer man tills allt är klart. Man ber inte om semester.
Efter den 26 finns här så mycket pengar att det är jul varenda dag.
Om ni vill fira 26 december, varsågoda.
- Du har rätt. Förlåt. - Säg inte förlåt.
Min julklapp ska vara den första du öppnar. För den är med tio nollor.
- Du har rätt, jag är totalt med. - Bra. Slå upp sidan 12...
- Sex meddelanden, två brådskande. - Är du galen? Jag är inte här nu.
Redan halv nio? Måste du panikhandla?
Julen handlar om att ge, och jag ger affären allt.
- Så jag är mer jul här än alla andra. - Du är min förebild, Jack.
- Oxford ringde. - Mina kostymer är klara. Mintpastill?
- Nej tack. - Ta själv.
- Kate Reynolds? - Du når henne hemma efter åtta.
Kate Reynolds var min tjej i college. Jag höll på att gifta mig med henne.
Höll på. Och jag höll på att bli mäklare på E.F. Hutton.
Hon ville inte att jag skulle åka till London.
Vi tog farväl och hon bad mig stanna.
- Lämnade du henne? - Det var inte lätt.
- Sluta, jag börjar gråta...! - Jag gick mina egna vägar.
Och se vart de förde dig. Jag ringer upp henne.
- Nej. - Du höll på att gifta dig med henne.
- Vill du inte veta varför hon ringde? - Hon är säkert bara nostalgisk.
"Ensam i jul, ring han som stack"...
Varför lura henne? Det var år och dar sen.
20.35 på julafton, Jack Campbell sitter kvar vid sitt skrivbord.
- Ett stämningsfullt ögonblick...! - Du ilar inte hem och klär julgranen.
För att jag är en hjärtlös jävel som bara tänker på pengar.
Vet du vad? Gud älskar dig för det.
Terry Haight ringde.
Bob Thomas är nervös.
Det blir man när man ska bränna 130 miljarder dollar på aspirin.
- Nån måste hålla honom i handen. - Varför glor du på mig?
- Jag behöver dig. - Var är han?
- I Aspen. - Ring tant Irma, jag kommer inte.
- Du är en heder för kapitalismen. - Jag får fråga en sak...
En gammal tjej ringer dig plötsligt på julafton. Vad gör du?
Har du plötsligt fått problem med att fixa tjejer?
Rör inte det förflutna. Gamla flammor är som gamla deklarationer.
Efter tre år i arkivet glömmer man dem.
Jag flyger dit i morgon eftermiddag. Kalla gruppen till krismöte vid tolv.
Det blir en fin julöverraskning...!
- God kväll då, Frank. - Jag kunde ha fått bilen framkörd.
- Nej, jag går. - Det är härligt väder.
- Då kör vi hem bilen. God jul då. - Detsamma.
- Äggtoddy? - I mjölkdisken. Fem dollar.
Ni har lotto här, va?
För jag har en vinnarkupong.
Lotto förtrycker en massa bröder, men det gör fan inte reda pengar.
För jag är... pang på det med lotto!
Lugn, jag har de fyra numren.
6, 14, 16, 49 - det är vinstnumren.
238 dollar. Vinsten är min!
Den kupongen funkar inte. Du har ritat dit strecken.
- Vad snackar du om? - Du har ritat själv. Jag kan tricket!
- Kolla kupongen. - Nej, gå nu.
- Du tittar inte ens på kupongen. - Gå nu och ta den nån annanstans!
Nästa kund i kön!
Stick, annars ringer jag polisen!
Kolla kupongen, dummer! Titta på kupongen!
Jag låter dig ringa Gud! Kolla kupongen, idiot!
- Jag får se på kupongen. - Snackade jag med dig?
Jag kan köpa den av dig. Vi kan göra affär här.
"Dum blekfis i svindyr kostym dör när han leker hjälte" på nyheterna.
Vill du se det? Ska vi fixa det?
Vill du dö?
Nej.
Jag snackar om en affär.
Jag köper kupongen av dig för 200 dollar-
- och går till en butik där biträdet inte vill dö.
Då tjänar jag snabba 38 dollar. Som jag sa, det är bara en affär.
All right.
Du brände det.
Kupongen var äkta. Fan, du fick chansen.
Kom, Jack, vi drar härifrån.
- Hur visste du att jag heter Jack? - Jag kallar alla som du för Jack.
Här. Kul att göra affärer med dig.
Hör du!
Varför går du runt med pistol? Du gör bara nåt du får ångra sen.
Det funkar inte på mig.
Det måste finnas hjälp, möjligheter.
Vänta nu. Försöker du rädda mig?
Det är fan inte klokt. Han tror att jag behöver bli räddad!
- Alla behöver nåt. - Jaså?
- Vad behöver du, Jack? - Jag?
Du sa precis att alla behöver nåt.
- Jag har allt jag behöver. - Måste vara skönt att vara dig.
Därmed inte sagt att det inte kräver hårt arbete och kanske lite medicin.
Det här blir kul.
Kom ihåg att du gjorde det här. Du orsakade det själv.
God jul.
Tio minuter till, Jack.
Det är jul.
Strunt i det. Vem är det?
Upp och hoppa! Ska vi inte öppna julklappar?
- Mamma får sova fem minuter till. - Gå upp nu.
Det är jul!
Hoppa inte i sängen. Vad gör hunden i sängen?
- Har jultomten varit här? - Vet inte. Vi får gå och se efter.
Vill ni ha julklappar? Mamma ska bara vakna.
Starkt kaffe.
Jack... God jul, kära du.
- Lorraine... - Ed... - Jack, din rackare. God jul!
Säg nåt. En dag utan bröderna Cartwright är inte för mycket begärt.
Det är sån jag är. Säg det, Jack. Du är den enda som förstår mig.
- Jag behöver äggtoddy. - Självklart, klockan är ju snart åtta.
Vart ska du, Jack?
- Sporra hästarna! Big Ed är här! - Var är min bil? Var är min Ferrari?
- Vad fan yrar du om? - Har du en Ferrari?
- Låna mig er bil, de kör hit den sen. - Min Caddy? Kör din egen bil.
- Låt honom låna din jäkla Cadillac. - Han har ju sin minibuss där ute.
Vad fasen är det med honom?
- Tony, tack och lov. - Bara boende och gäster släpps in.
Vad menar du? Jack Campbell, takvåning C. Vad är det med dig?
- Tony är inte sig lik, mrs Peterson. - Vem är den där mannen?
Lägg av. Vad är det med er i dag? Är det nåt slags julskämt?
Vi har i bostadsrättsföreningens styrelse kämpat för avfallskvarnar.
Varje morgon utväxlar vi halvsnuskiga repliker.
- Jag ringer polisen. - Nej, jag ringer polisen.
Tack för att ni inte ringer polisen. Nu åker jag upp och sover.
Du ska få sova. Adelskap förpliktigar fortfarande.
Vi ordnar hjälp åt dig. Det måste finnas ett härbärge.
Härbärge? Är du fullständigt från vettet?
Jag är rikast i hela huset. Jag har dubbelt så stor lägenhet som du!
- Stick, hör du! - Inte kul. Inte kul!
Bråka om du vill. Jag kör till jobbet och ringer och klagar. Du får sparken.
Mrs Peterson, ni är med i styrelsen, så sluta med det ni håller på med!
Kom igen!
- Frank, har Adelle kommit? - Vänta där.
- Var är Mintz? - Vi har stängt här till i morgon.
Måste jag påminna dig om att jag är Jack Campbell, vd här?
Jag struntar i vem du är. Det är jul och vi har stängt.
Du hörde inte vad jag sa. Jag är Jack Campbell.
Jack Campbell!
Verkställande direktör!
God jul på dig.
- Det är min bil! - Hej, Jack.
- Du har snott min bil! - Det är konstigt och du är chockad.
Men hoppa in, så ska jag förklara allt för dig.
Kom nu.
Ta på bältet. Den här rör på sig.
- Vad händer med mig? - Andas i påsen.
Många har spytt av det här.
Känner du att det kommer, rulla ner rutan och gör det utåt.
Lugn, Jack. Du orsakade det själv.
- Vad då? Jag har inte gjort nåt! - "Jag har allt jag behöver." Du, va?
För att jag var lite kaxig är jag nu på en permanent Isd-tripp?
Påsen, Jack.
Ditt ingripande i affären i går... Du gjorde en god gärning.
Otroligt imponerande på hela organisationen.
Snälla, säg bara vad som händer med mig utan all rappakalja.
- Det här är en skymt. - En skymt? En skymt av vad?
Det får du ta reda på själv. Du har gott om tid att göra det på.
Jag vill bara ha tillbaka mitt liv. Vad krävs? Ska vi tala allvar?
- Hur mycket pengar? - Så fungerar det inte.
- Du måste själv komma på det. - Komma på vad?!
- Låt det komma till dig. - Jag är mitt uppe i en affär.
Du jobbar på en ny affär nu.
- Vad är det här? - Öppna den.
Är det nån slags signal?
- Kommer du när jag ringer? - Nu måste du kliva ur bilen.
- Vad ska jag göra? - Jag måste iväg och ordna en grej.
Nej, du gjorde det här mot mig. Du kan inte bara lämna mig så här.
Okej, vi tar lite frisk luft och går en sväng, så förklarar jag allt.
- Tack. - Det är lugnt.
Vet du var Merrison Street är?
- Jeannie! Jag har hittat Jack. - Där är du ju, främling.
Var har du varit?
Som du ser ut. Jag väntade dig.
Kate ringde och frågade om jag visste var du var, så...
Ja, jag ställde fåtöljen mitt i rummet. Alla blir helt ställda när de ser det.
Vad tycker du?
- Ett jättefint rum. - Vi kan konsten att leva, va? Kom.
Kom nu, Jack...
Kom, kompis. Sätt dig i din stol.
Mår du bra?
Du sticker iväg på juldagens morgon utan att säga till nån vart du ska.
- Är vi vänner? - Berätta nu.
Jag har en rätt dålig dag.
Det är dubbelt så många självmord under julen.
Varför säger jag det? Du vill inte höra det!
- Är det problem på jobbet? - Jag tror inte det.
Det är väl inte Kate?
Du ser. Det är som om vi hörde varandras tankar.
- Kate är min fru. - Upprepa det som ett slags mantra.
Du passar profilen. Du är drygt 30, har hus, fru, ekonomiskt ansvar...
Man tänker: "Det är inte livet jag drömde om."
"Var är romantiken? Var är livsglädjen?"
Plötsligt är behå- och trosannonser symboler för ett liv man inte kan få.
Det är bara två barn, va?
Kom.
Ibland känns det som om man har offrat allt, men se på vad du har!
Fyra sovrum, två badrum, toalett och en delvis inredd källare.
Och barn. Vet du vad?
Minns du när jag nästan började strula med Arnie Juniors talpedagog?
Minns du vad du sa till mig?
"Sabba inte det bästa i ditt liv"-
- "bara för att du är lite osäker på vem du är."
På dem nu, tuffing.
Vänta lite.
Du behöver inte bry dig. Han kom nu. Tack, tack.
Har du nån aning om vad du har utsatt oss för i dag?
Du stack halv åtta i morse utan att säga vart du skulle eller att du stack.
Och jag ser dig inte förrän nu.
Jag har ringt alla våra vänner, polisen och sjukhusen, för helsicke.
Vem lämnar sin familj en juldags morgon utan att säga ett ord?
- Vad för slags man gör sånt?! - Jag vet inte.
Snälla, kan du sluta skrika åt mig?
- Var var du? - I stan.
- New York? - Ja.
Varför det?
- För att jag bor där. - Börja inte, Jack.
Du förstår inte... Jag vaknade i morse, här.
Och det är väldigt konstigt, för... det här är inte mitt hus.
De är inte mina barn, jag är inte pappa.
- Du är inte min fru. - Det är inte roligt den här gången.
För jag är riktigt arg. Riktigt arg. Jag menar det, jag kan inte ens...
Vad är det där?
- Jag gillar den. Tack, pappa! - Det är min. Jag måste ha den.
Hon tog min ringklocka.
Du missade allt: pannkakor och julklappar.
Du monterar cykeln i sex timmar och ser inte Annies min när hon får den.
Du missade julen, Jack.
Jag är ledsen.
Ja, vi hinner inte med det här.
Du är i alla fall oskadd. Alla är oskadda.
Vi ska byta om till Thompsons fest. Du går inte så där. Hur kul det än är.
Jag ska inte på fest.
Du längtar efter den hela året. Vad är det?
Jag tror inte att en fest är rätt drag för mig just nu.
- Okej, du gör som du vill. - Vad gör du nu?
Ringer mamma. Hon behöver inte passa barnen.
- Varför inte? - Du är ju här.
Jag är klar om tio minuter.
Det här är... klart under medel.
Mary och Lance... varsågoda.
Kate, Jack... Kom in!
Kate och Jack är här.
Jeannie... God jul.
Hej, Jack. God jul.
- Gillar du min klänning? - Den är fin.
Du verkade se den på julspelet.
Den är fin, fin...
Där är han. - Hej, Jack. God jul, kompis.
Kom hit, Jack.
Hej, Jack. Skål, kompis.
- Såg ni Van Horn i går? - 32 poäng.
- Han gör så att Nets vinner i år. - Nej, de spelar skitkasst.
Men det är deras tur. Verkligen.
I morgon är det dags, Jackie.
- För vad? - Min trippel-bypass.
- Jag ska ju opereras i morgon. - Ska du äta allt det där då?
Jag ska rensa kärlen, så varför inte vräka i sig!
Bra tänkt, Bill. Ta lite mer sprit, lite friterat fläsk och potatismos...
Han är död i morgon bitti.
- Cigarr, Jack? - Nej, jag försöker sluta.
Kom igen, de är amerikanska och inte kubanska. Ta en nu.
- Luktar gott. - Jag tänkte att du skulle gilla den.
- Superb. - Ska du ha?
- Plockmat? - Nej tack.
Så fort jag sätter ner fatet, sliter du åt dig ett par. Det gör du alltid!
Låt mig. De smälter i din mun.
- Gott? - Smaskens...
Till slut gav hon mig en tröja som hon själv hade broderat.
När jag tog på den såg jag att hon hade stavat "advokater" helt fel.
Jag gick runt hela dan i en tröja på vilken det stod:
"Ideella avokater gör det gratis."
Så du är advokat?
Ideell advokat? Pro bono?
- Tjänar du inget på det? - Jack?
Hur som helst...
Jag väcker mamma. Här har du.
- Jag tror inte det. - Hon är din hund.
- Nej, det är hon inte. - Du har rätt, hon är barnens hund.
Vi kanske ska väcka Josh så att han kan gå ut med henne.
Om du kunde skita snart, så kan vi gå hem till värmen.
Om jag nu hittar hem igen... Du hittar väl hem, tjejen?
Hallå?
Hallå!
Vad är det?
- Det där barnet gråter. - Och?
Ge mig inte den blicken, Jack. Tisdag är din dag, det vet du.
Och försök få Josh till dagis i tid.
Då så...
Heliga Guds moder!
Du är inte min pappa på riktigt, va?
Nej. Jag jobbar på Wall Street. Du vet, med de höga husen?
Jag bor i ett hus med dörrvakt och kan köpa precis vad jag vill.
Det här är inte mitt liv, det är bara en skymt.
Var är min riktiga pappa?
Jag vet inte.
Men lugn, han älskar dig och kommer säkert hem snart.
Vad gör du?
- De gjorde ett bra jobb. - Vilka?
Rymdvarelserna i moderskeppet. Du ser ut precis som han.
Tack. Men jag är lite snyggare, va?
Du börjar väl inte gråta? Jag kan inte hantera det just nu.
- Tycker du om barn? - Det avgör jag från fall till fall.
Kan du göra chokladmjölk?
Jag kan nog klura ut hur man gör.
Lovar du att inte kidnappa mig och min bror och sätta nåt i våra hjärnor?
Visst.
Välkommen till Jorden.
DAGHEM
Det är här barnen är när deras föräldrar jobbar.
Tryck bara på den röda knappen.
Får jag ett kvitto eller nåt?
Jag har vintertema till fyra och balett till halv sex.
Kom i tid, för barn gillar inte att vara den sista som blir hämtad.
Jag fattar. Bra tips.
Hej då.
- Annie... Vart kör jag nu? - Till Big Eds.
Big Eds Däckcenter?
- Varför? - Du jobbar där.
Säljer jag däck?
Det är det jag gör. Jag är däcksäljare.
Jösses!
God morgon, Jack.
Hej, Jack.
Jack, min gosse! Gissa vem jag spelade bridge med häromkvällen.
Du kan aldrig gissa. En viss Sydney Potter, vd på BuyRite Transport.
Delstatens tredje största åkeri. Han söker ny reservdelsleverantör.
Vi klarar väl såna volymer, Jack?
- Det får jag återkomma om, Ed. - Exaktamente!
Ursäkta. Har jag ett kontor nånstans i huset?
Mycket roligt, Jack...!
Var är det?
- Det är där inne. - Tack.
Bowlare gör det - i rännan
Du måste ha behövt det här varje dag.
Vad ler ni åt?
88?
Jag var i London 1988...
Du åkte aldrig till London.
Jack, du behövs vid fälgdisken. Kund väntar.
Jag var E.F. Huttons bäste juniorsäljare 1988.
- Visste du det? - Nej. Vad kul.
Sånt kan man bygga på.
Säljarna går ofta till avdelningen för fusioner och företagsförvärv.
Här är det.
Fälgar.
Jack... Mår du verkligen bra?
Jag är bara lite förvirrad över varför jag jobbar här.
Jag började jobba här i tisdags.
Börsen stängde på plus 76 i dag.
Dagens handel fick extra fart efter den senaste fusionen.
Global Health Systems och MedTech meddelar att de går ihop-
- i en affär på 122 miljarder dollar-
- den största inom läkemedel.
Om risken för konkurrenspåverkan hänvisade Globals ordförande-
- till P.K. Lassiters vd Alan Mintz, som var hjärnan bakom affären.
Det är min affär!
Mintz mötte Thomas på förlossningsprofylaxkurs.
Mintz och Thomas börjar prata och två månader senare föds idén.
Han var inte hjärnan bakom det! Jag var hjärnan!
Barnen sover.
Barnen, älskling.
Älskling... jag sa att barnen sover.
Bra. De små aporna kan vara jobbiga.
- Jag tittade på det där! - Inte i kväll.
Rör inte mina strumpor.
- Du vill ha mig. - Det var tanken det.
Vi kanske ska ta en flaska vin först. För att bryta isen.
Mycket roligt... Hon är halv elva.
Klockan elva snarkar du som ett monster. Men det var snällt.
Jag kommer ihåg det nästa gång.
Som du vill... älskling.
Gud, vad du är vacker.
- Tack, Jack. - Nej, jag menar allvar.
- Du är fantastiskt tjusig. - Kul att höra, fortsätt så.
Du var jättesöt i college, det var det inget snack om.
Men det här...
Du har blivit en vacker kvinna.
- Hur bär du dig åt? - Vad då?
Du ser på mig som om du inte hade sett mig vareviga dag i 13 år.
Vänta, rör dig inte. Sitt kvar där.
Jag har en sak.
God natt, älskling.
JANUARIREA
- Nu kan vi snart åka härifrån. - Skor till mig, mamma, du lovade.
Ja, det lovade jag. Vi går till barnskoavdelningen först.
Sen måste jag hämta min klocka. Sen ska jag se på sängkläder.
Varför går vi inte till alla affärer på den här gudsförgätna stormarknaden?
Hade inte det varit kul?
Jag tar med barnen, så kan du stanna här på herrkläder.
Den är som gjord för er kropps- byggnad. Ska ni inte prova den?
Ta in ett par centimeter i ryggen.
Och förläng ärmarna.
Du är otroligt snygg i den kostymen.
Jag menar verkligen... Oj! Helt fantastiskt snygg.
Det är otroligt.
I den här kostymen känner jag mig som en bättre människa.
Jag köper den.
Den kostar 2400 dollar. Är du galen? Kom, så går vi.
- Hon fick ju skorna. - Skorna kostade 25 dollar.
Ta av den. Vi går till matdelen och tar en sån där kaka du gillar.
Er pappa är tokig.
Nej!
Har du nån aning om hur mitt liv är?
Jag vaknar dränkt i hundsaliv.
Jag lämnar barnen och säljer sen däck över disk i åtta timmar.
Över disk, Kate. Jag hämtar barnen och går ut med hunden...
Det ger mig extrabonusen att plocka upp hennes enorma skithögar.
Jag leker med barnen, bär ut sopor, sover sex timmar - om jag har tur -
- och sen börjar allt om igen.
Vad får jag ut av det? Var är mina skor?
Trist att du är så besviken på ditt liv.
Jag fattar inte att du inte är besviken.
Jag kunde ha blivit tusen gånger den man jag blev. En av de rikaste...
Hur kunde du låta mig släppa mina drömmar så här?
Jag vill veta det!
- Vem är du? - Förlåt.
Förlåt att jag var ett helgon förut och ett stort svin nu.
Men jag är kanske inte samme man som jag var när vi gifte oss.
Kanske inte. För den Jack Campbell jag gifte mig med-
- hade inte behövt en kostym för 2400 dollar för att bli nöjd.
Men om det är det som krävs, köp den då!
- Vi tar av barnens collegepengar. - Glöm det. Vi tar en kaka i stället.
Det blir min veckas höjdpunkt.
Förlåt för det där i affären. Jag vill inte gräla med dig.
Men ibland undrar jag hur vi hamnade här.
När vi läste på college, kunde du då se oss här?
Livet bjöd på några överraskningar.
Ja, verkligen.
Vilken var i ditt tycke den största överraskningen? Jag är nyfiken.
- Ja, Annie är i alla fall en. - "Gissa vad! Vi ska ha barn."
Ja, det måste ha varit... Det var väldigt oväntat.
- Men vad ska man göra? - Men visst blev det bra?
- Ja, jag gillar Annie. - Då behåller vi henne.
Nej, jag älskar Annie. Jag bara...
Vi hade väl mycket roligt?
Minns du stället på Charles Street vi gick till?
Charles Street?
I Village... När vi bodde i Greenwich Village.
Ja, det var kul, ett häftigt ställe. Varför flyttade vi därifrån?
Man kan inte ha barn mitt i stan. Och det var så långt till sjukhuset.
Du var fantastisk. Att överleva hjärtinfarkten var en sak...
- Har du haft en hjärtinfarkt? - Sluta, Jack. Jag är fortfarande arg.
Vem vet vad som hade hänt om du inte hade hoppat in i firman.
Därför jobbar jag åt Big Ed...
Därför jobbar jag åt Big Ed.
Vi fick barn, Big Ed fick en hjärtinfarkt-
- vi köpte huset, sen dess jobbar jag åt Big Ed. "Sayonara, Wall Street!"
Livet i ett nötskal.
- Om du vill se det på det viset. - Hur hade du sett på det?
Som en stor framgångssaga.
Kom igen, Jack!
Jäklar!
Herregud, Jack, vad gör du? Var är din follow-through och din stance?
Jag gör så gott jag kan.
Förlåt. Varför är jag så tävlingsinriktad?
- Du kan fortfarande greja spärren. - Ta dem nu, Jack!
Du är Jack Campbell och bättre än den här sporten.
Du klarade Kenais forsar och tjurarna i Pamplona.
Du hoppade fallskärm över Mojaveöknen. Du klarar det här.
Ja! Segerrik!
- Din tur. - Ta dem nu.
Hej, Jack.
- Evelyn, va? - Mycket roligt...!
Jag såg dig på bana 20. Har du influensa eller nåt?
- Nåt sånt, ja. - Behöver du en sköterska?
- Är du sköterska? - Om det är det du vill ha.
Vänta. Spring inte iväg.
- Är vi... - Är vi vad då, Jack?
Pågår det nåt mellan oss?
- Är vi äntligen ärliga? - Det hade hjälpt mig om vi var det.
Du har rätt, vi har dansat runt ämnet i åratal.
När jag klär mig inför en fest som jag vet att du ska på-
- väljer jag inte klänning utan axelband för att min man gillar det.
Jag har sex uppsättningar snödäck i garaget och kör aldrig i snö.
Våra barn råkar hamna i samma balettgrupp varje år.
Så om du frågar om jag vill att det blir mer, så är svaret ja.
Kate behöver aldrig få veta nåt.
Har jag ditt nummer?
Steve och barnen är bortresta.
Kan du inte bara titta in?
- Jack, du är helt röd. - Jag mår bra.
- Dina 71 poäng knäckte dig. - Nej.
- Jag träffade Evelyn Thompson. - Hon är obeveklig.
Hon vill ha ett förhållande med mig.
- Sa hon det? - I stort sett.
Vad är det med dig?
Så om du skriver hennes exakta adress där... Har du en penna?
Vänta. Du tänker väl inte bedra Kate?
Jag hade faktiskt inte bedragit Kate.
Det är invecklat.
Jag är kanske en sämre rådgivare än du, men hör på mig.
Lite flört är ofarligt, men du leker med elden nu.
Trohetsbanken är en tuff långivare.
Sätter man in nån annanstans, säger de upp ens konto - för alltid.
Ditt huvud får inte explodera, men de reglerna gäller inte mig.
Jag pratar inte om regler, utan om...
Alla män i Union County hade gett sin vänstra testikel-
- för att få vara med Kate. Hon är fantastisk och du tänker sabba det.
Tänk på det.
- Hej, älskling, . Hur var bowlingen? - Lång, trist och rätt tragisk.
Arnie verkade trivas. På sätt och vis.
Var är den där chokladkakan?
- Menar du den här? - Det är min bit.
Jag sparade den för att kycklingen vi käkade gjorde mig spyfärdig.
Den är god.
- Ge mig kakan. - Sällan.
- Kom igen. - Ledsen, det är för viktigt för mig.
Jag vill ha kakan!
- Vill du ha kakan? - Ja.
- Tack. - Visst är den god?
Sover barnen?
- Säg det, Jack. - Vad då?
- Du vet vad jag vill höra. - Ja, jag vet vad du vill höra.
Säg det då.
Du är stygg och gör mig så kåt.
Va?
- Är det inte det? - Kul, Jack...
Du tar mig med storm.
Du gör mig kåt.
- Det är Kates födelsedag. - Har den äran, Kate.
Kul att se att ni håller ihop. Hejsan.
Vad roligt. Du ser bra ut, Evelyn.
Se vad som händer när jag gör så här. - Jack?
Har du nåt att säga till din vackra fru när hon fyller år?
- Fyller du år i dag? - Ja, jag blir 22.
Oj, din födelsedag! Är du min fru?
Och du fyller år... Jag har faktiskt en sak jag vill säga.
Jag hoppas att du gillar det. - Bill?
Spela på, Bill. Du hade samma skjorta i fjol.
Många killar kom till dig med snack som var lögn - och du gick förbi
gick kallt förbi
nu står du i händelsernas mitt och ord betyder ingenting
varför inte låta mig få prova?
låt honom prova
jag bär ingen diamantring
jag har inte ens en sång att sjunga
jag vet bara att la-la-la-la-la-la-la-la-la
betyder "jag älskar dig"
la-la-la-la-la-la-la-la-la betyder "jag älskar dig"
det jag säger är helt sant
och mitt sätt att förklara det för dig
ja, för dig hör på mig
la-la-la-la-la-la-la-la-la betyder "jag älskar dig"
la-la-la-la-la-la-la-la-la betyder "jag älskar dig".
Har den äran, älskling.
Det är kärlek i luften!
Han älskar henne. Det är äkta kärlek.
Det är dags att gå upp, älskling.
God morgon, Joshie.
Grattis på bröllopsdan, älskling.
Innan du gör det tokiga du planerat vill jag att du öppnar min present.
- Jag kanske ska vänta. - Nej! Öppna nu.
Zeena?
Jag hittade den i en outletbutik.
Jag vet att det är en kopia, men den blir jättesnygg på dig.
Mycket nöje, älskling.
Du väntar dig nog nåt från mig.
Men så här är det...
Jag hade inte tänkt ge dig din... bröllopsdagspresent förrän i kväll.
Det är bröllopsdag hela dan...
Vad snackar du om? Du kan aldrig vänta. Få hit den!
Jag vet. Sån är jag, det är sant.
Men...
Det är lustigt...
Du glömde det.
Du glömde vår bröllopsdag.
Jag fixar det. Jag kör iväg nu och köper nåt och fixar det.
Säg till om det är tillräckligt med kakao, gumman.
- Inte illa. - Bra.
Jag borde ha varnat dig. Pappa gör alltid nåt extra på bröllopsdan.
- Som vad då? - Hon fick en gång döpa en stjärna.
Döpa en stjärna?
Det är ju fint, men är det inte lite... töntigt?
Mamma gillade det.
Jag kanske kan köpa örhängen eller nåt.
Det är bra, men du glömde bröllopsdan.
Det stämmer och det är en jättemiss. Så om jag är Kate...
"Jag har inte råd med fina saker, min mans karriär är en besvikelse"-
- "jag sitter fast i förortslivet"...
- Har han bjudit ut henne i stan? - Nu börjar du fatta.
Har vi råd med det här?
Jag och min älskling firar vår bröllopsdag. Skit i vad det kostar.
Vi tar terrin på vaktelbröst med shiitakesvamp som förrätt.
Sen kalvmedaljong med hallontryffelsås-
- och kammusslor med kronärtskockshjärtepuré.
Utmärkt. Får jag säga att det är lysande val?
Det får ni. Och en flaska Lafitte -82.
Den flaskan kostar 800 dollar.
Vi tar rödvin glasvis.
- Du är inte förlåten än, smartis. - Men jag närmar mig, va?
Vill du dansa?
- Jag tror inte man får dansa här. - Klart man får. Kom.
Inte illa av en däcksäljare i Jersey.
Jag har mina stunder.
Du måste smaka på en sån här.
Gud, vad jag har saknat den smaken.
Jag måste berätta en sak.
Jag tror att det kan hjälpa oss.
Men det finns en liten risk att det gör allt värre.
Jag lever en annans...
Det känns som om jag levde en annans liv.
Jag minns att jag gick till jobbet-
- med en varm bulle i handen och varmt kaffe från Dean & Deluca.
Den prasslande färska känslan av Wall Street Journal.
Doften av läder från min portfölj.
Jag var så säker på allt, självsäker.
Jag visste precis vem jag var och vad jag ville.
Och så en morgon vaknade jag... och plötsligt var allt annorlunda.
- Menar du sämre? - Nej...
Kanske några saker, men mest bara annorlunda.
Och det är okej.
Men... jag var aldrig så här. Jag var killen som hade koll på allt.
Jag tvekade aldrig, ångrade mig aldrig.
- Och nu? - Nu har jag inte koll på allt.
- Inte jag heller. - Du verkar alltid så säker.
Tror du aldrig jag vaknar och tänker: "Vad fan gör du i New Jersey?"
Mitt kontor är ett råttbo-
- jag svarar själv i telefon och du har sett min lönecheck.
Din lönecheck är en skam för alla lönecheckar.
Kan du föreställa dig ett liv i vilket allt var enkelt?
Man ber om nåt och folk kommer med det.
Det är underbart.
Jag tänker också på det. Det gör jag.
På hur mitt liv hade tett sig utan dig.
Och?
Sen inser jag att jag då har raderat allt som jag är säker på i mitt liv.
Dig och barnen.
- Bra saker. - Ja.
Vad är du säker på?
Att jag just nu inte hade velat vara nån annanstans än här med dig.
Tycker du om det?
Det är jättefint.
- Du vet att champagne gör mig tokig. - Då fyller jag ditt glas till brädden.
Jag vet inte hur, men du klarade det.
- Är jag förlåten? - Absolut.
Grattis på bröllopsdan, älskling.
Du har kanske tur i natt, Jack.
Du är så vacker.
Jag sa ju att du skulle ha tur.
Herregud... Alla dessa år - och jag har aldrig slutat älska dig.
Det var det enda jag ville höra.
Jag tar på mig det vanliga i dag.
Vad tänker du på? Vill du följa med pappa och sälja däck? Det är kul.
Jag är rätt duktig. Vem är det här?
Vem är det på slipsen? Det är morfar.
Ja.
Jack!
Ha en jättebra dag.
Det är lätt vårt mest prisvärda radialdäck.
- Okej, jag tar dem. - Det ångrar ni inte.
Tommy, ger du mr Conlin fyra B.F. Goodrich T/ A?
Ge honom 10% rabatt för bästa kostymen.
- Tack. - Följ med här.
Ryker det om det?
Kom ihåg Alla hjärtan-specialen: Balansering/hjulinställning gratis!
- Hej. - Det exploderade.
Har ni ett sånt däck?
- Det exploderade på nåt sätt. - Jag ordnar det, Kenny.
- Peter Lassiter. - Känner jag er?
Nej, jag har sett er på CNBC. Ni ser längre ut i verkligheten.
Mintz hade fullt upp med att klocka fruns andningar-
- och såg inte att MedTech behövde Global mer.
Max 14 dar, så hade de lagt ett bud på 130 miljarder och inte 122.
Men du hade en kissekatt vid rodret när du behövde en dobermann.
Jag är imponerad. Det är jag.
Angående min bil...
Visst. Vi måste beställa däcket, så bilen är klar om några dar.
All right. Det här är min kontorsadress.
Kan du inte komma med bilen själv?
- Vi är mer ett butiksföretag. - Men ni vill inte ha butikspengar.
Han väntar på er, mr Lassiter.
Alan, det här är Jack Campbell som jag berättade om.
Just det, Jack.
- Mr Mintz... - Säg Alan. Det är avspänt här.
- Jag ser det. - Vad kan jag säga? Har du barn?
- Ja, två stycken. Fina ungar. - Vad roligt. Ska du inte sätta dig?
Peter sa att du är en flitig CNBC-tittare.
Men han sa inte om du har nån Wall Street-erfarenhet.
Jag var säljare på E.F. Hutton.
Mäklare, verkligen? Och nu är du i däckbranschen?
- Ja. Och reservdelar. - Återförsäljarledet, hörde jag.
60% av vår omsättning kommer av service på bilar.
Vad sålde ni för i fjol? En uppskattning.
- Vi drog in 1,7 miljoner. - 1,7? Jättebra.
- Vad räknar ni med i år? - Det går bättre.
Försäljningen ökade 20% kvartal 1-
- och vi har fått en stor åkerikund.
Jättebra. Landar ni på drygt två miljoner då?
Just det. Vi blir störst i branschen.
Ursäkta, jag ska ta ett glas vatten.
Jag vet att våra ynka två miljoner dollar i försäljning-
- är vad ni lägger på kontorsmaterial.
Ett åkeri som kund är ingenting mot en mångmiljard-fusion...
- Jag hackar inte på däckbranschen. - Jag fattar, Alan.
Jag tänker precis likadant-
- men affärer är affärer överallt.
Människor som vill komma på hur de ska ha råd med barnens skola.
Det är bara människor. Och jag kan människor.
- Det gör du säkert. - Ta bara dig...
Du utstrålar aktiv energi och dricker säkert 16 cola light om dan.
Du är en bra pappa, men har dåligt samvete för att du aldrig är hemma.
Du dricker bourbon, men bjuder kunder på skotsk whisky.
- Och din fru inredde ditt kontor. - Han har genomskådat dig.
Du är svårare, Peter. Du gillar dyra saker.
Det var enkelt, du såg min bil.
Du röker Hoya de Monterrey. Du dricker whisky, single malt.
Inte för att det är trendigt, men du har druckit det i 40 år-
- och du håller dig till det som funkar. Du älskar två saker här i livet:
Dina hästar och den här firman.
Och du sätter en ära i att hitta nya talanger på ovanliga ställen.
- Hur vet du det? - Jag är ju här.
Jag gör allt för att få jobbet. Jag kan börja med att parkera bilar.
För att bedöma människor måste man känna sig själv, och jag vet-
- att jag klarar det här jobbet.
Ge mig en chans, Peter. Jag sviker dig inte.
Alan, kan du inte visa Jack runt?
Här i Stridsledningen har vi gjort sju stora affärer i år, varav tre fientliga.
Man får en känsla av... Kan vi skippa skitsnacket? Hur fick du reda på allt?
I hans plånbok? På Internet? Nej, det spelar ingen roll.
Du bländade Lassiter, men impar inte på mig.
Om du nu får jobbet, vill jag varna dig:
Peter Lassiter tröttnar snabbt på sina projekt.
Jag har mitt stora kontor för att jag visar mitt värde år efter år.
Ingen ska lura gubben, absolut inte en däcksäljare från New Jersey.
Så om du är försiktig och undviker Lassiter-
- kan jag överväga att behålla dig efter att han tröttnat på dig.
Förstår vi varandra?
- Alan! Gud, du är annorlunda, va? - Hur sa?
Jag är imponerad. Det är bra jobbat!
- Förstår vi varandra? - Ja, jag förstår dig, Alan.
Fortsätt blunda. Vänta.
Nu kan du titta.
Välkommen till Xanadu.
- Rätt otroligt, va? - Det är som ett museum.
Se dig omkring.
Vad är överraskningen? Du har inte hyrt den över helgen, va?
Tänk större.
- Hela veckan? - Våningen är en förmån, Kate.
Förmån? För vad?
Investeringsfirman P.K. Lassiter lockar till sig nya chefer med den.
Jag börjar med arbitrage.
Jag verkar ha talang för det.
- Vad pratar du om? - Jag tjänar dubbelt så mycket.
Plus en stor bonus. Och det är bara början.
Vi kan bo här nästan hyresfritt tills vi hittar nåt eget.
Är du galen?
Tror inte det. Vi får ett bättre liv. Annie och Josh kan gå i privatskola.
- Annie går i en jättebra skola. - Jag menar landets bästa skolor.
Vad tänker du på? Mitt jobb då?
New York kryllar av folk som behöver hjälp.
Dina Jersey-klienter är inte hälften så patetiska som folk här.
Hur kan du prata om att flytta in till stan?
Vi ville inte låta barnen växa upp här.
Nej, detta är universums mitt. "I romarriket hade jag velat bo i Rom."
"I dag är Amerika romarriket och New York är Rom." John Lennon.
Jag känner en skum spänning.
Det skulle bli en rolig dag, men jag behöver inte det här.
Vi behöver inte bo här. Glöm det!
- Jag pendlar, jag kör till jobbet. - Det är en timme åt varje håll.
Det blir tre timmar om dan. När ska du träffa barnen?
Du förstår mig inte, Kate.
Jag talar om det perfekta livet.
Allt vi föreställde oss som unga.
Du sa själv att livet bjöd på överraskningar.
Nu kan jag få oss på rätt spår. Det kan jag och jag vill det.
Jag måste göra det som man och för oss alla.
Fundera på det ett ögonblick. Inga flera dåliga restauranger.
Inga fler rabattkuponger.
- Inget mer snöskottande. - Köp en jäkla snöslunga då, Jack!
Byt inte jobb utan att säga nåt till mig.
Slit inte Annie från hennes skola och ryck inte upp familjens rötter!
Fattar du inte? Jag talar om att äntligen få ett liv som folk avundas.
De avundas oss redan.
Från London till New York?
Jag kom tillbaka.
När du gick ombord på planet var jag säker på att det var slut.
Jag var rädd att jag aldrig mer skulle få se dig.
Sen kom du tillbaka dan efter.
Det var en bra överraskning.
Jag tänker mycket på ditt beslut.
Jag var kanske naiv, men jag trodde att vi skulle åldras tillsammans här.
Att vi skulle fira helger här...
...och att våra barnbarn skulle komma och hälsa på oss här.
Jag hade en bild av oss helt grå och rynkiga.
Jag jobbade i trädgården och du målade om däcket.
Men saker och ting förändras.
Om du behöver det här, Jack...
Om du verkligen behöver det, tar jag barnen från det liv de älskar-
- och mig själv från vårt enda hem-
- och följer dig dit du behöver flytta.
Jag gör det för att jag älskar dig.
Jag älskar dig. Och det är viktigare för mig än vår adress.
Jag väljer oss.
Nu tar jag dig. Du kan inte ta mig!
Jag trillade.
Jag visste att du skulle komma hem.
Annie, jag älskar dig.
- Vad gör du? - Ringer i min klocka.
4 dollar och 99 cent? Det är bara salt.
99 cent, vännen.
På tio dollar.
- Du...! - Jack! Läget, hur är det med dig?
Varför är du här?
Här är din växel. Fem, sex, sju, åtta-
- nio och tio. - Är det där vägsalt?
Har du blivit helt huslig? Du har kommit på ett och annat, va?
Du skickar inte tillbaka mig.
- Är allt bra? - Ja.
Hörde du det? Jag talar till dig!
Såg du? Och det för nio dollar! Vilken besvikelse!
- Jag vill inte tillbaka! - Lugn nu.
Du kan inte vända upp och ner på människors liv, det är fel!
En skymt är per definition nåt övergående, Jack.
Jag har barn och kör hem.
- Är det morgon? - Nej, gumman. Somna om.
Var rädd om dig, Annie.
Jag ska tillbaka till moderskeppet.
De senaste veckorna har jag gjort ovanliga saker.
Det har verkligen varit intressant.
Jag har väl gjort bra saker också?
Du har varit Jack Campbell. Det är alltid bra.
Jag vill att du kommer ihåg mig.
Som jag är nu, i det här ögonblicket.
Bevara den bilden i ditt hjärta.
Bär den med dig vad som än händer.
- Mår du bra? - Ja.
Men du måste lova mig. Annars är det som om det aldrig hade hänt.
Det kan jag nog inte leva med.
Jag lovar.
Lova en gång till.
Jag lovar.
Kom och lägg dig nu.
Strax.
Vad är klockan? Okej.
Ja.
- Väntade du på mig vid dörren? - Paula?
- God jul. - Jul? Det är inte jul.
- Det är vad du vill att det ska vara. - Det är inte jul.
Jack? Jack!
- Kan jag hjälpa till? - Är Kate här?
- Bor Kate här? - Nej, här finns ingen Kate.
Självklart inte.
Är allt som det ska?
Nej.
Jultomten, var är du? Alla är här.
- Adelle? - Du är en halvtimme sen.
Krismötet? Resan till Aspen? Låter det bekant?
Alla har panik här, Jack.
- Jack...? - Jag är där om 20 minuter.
Nej, jag vill inte tala med dem förrän vi har nåt att tala om.
Jag struntar i att det är juldagen, det är kris. Vänta, nu kom Jack.
Jack, tack och lov... att du är här. Är allt bra?
- Vad händer här? - Det är inte bra.
Bob Thomas har i tysthet talat med ett europeiskt läkemedelsföretag.
De ger honom en liten aktiepost och gör honom till koncernchef.
Global vet det. Hur vet jag inte, men de är skitsura.
De tycker att vi borde ha varit beredda på det.
- Herregud, vi är illa ute. - Vet du om en sak, Alan?
Nånstans i ditt inre finns det en mycket mer påstridig människa.
Är det ett nytt sånt där Sun Tzu-krigets konst-trick?
- Nej. - Vad gör vi då, Jack?
Jack?
Jag ska säga exakt vad vi ska göra.
Du gör allt för att ta reda på vilket europeiskt företag han talat med.
Sen tvättar jag mig, flyger till Aspen och dricker toddy med Bob Thomas.
Hans fru och barn leker i snön-
- när jag övertygar honom om att det europeiska företaget är djävulen-
- och att Global är svaret på hans böner.
Sen åker jag skidor i fyra timmar. Ensam.
Fullständigt och totalt ensam.
Det ska jag göra, för det är mitt liv.
Det är vad som är verkligt och det kan jag inte ändra på.
På Manhattan.
Kate Reynolds.
Jag behöver en adress också.
Den är ömtålig, så var försiktig. Den är över 300 år gammal.
Två man får nog bära den.
Målningen är också jättegammal, så var extra försiktiga med den.
Den betyder mycket för Kate. Tack.
Ja? Vad är det? Är du från flyttfirman?
Jag heter Jack Campbell och är gammal vän till Kate.
- Kate, du har besök av en man. - Ringde du flygbolaget?
- Jack? - Kate...
- Det var år och dar sen. Du ser... - Du ser bra ut.
Tack.
Kom in, kom in. Jag bara... - Lori, var är lådorna?
- Förlåt. - Inte alls. Det är ingen fara, Jack.
Tack.
- Vad händer? - Jag flyttar till Paris.
Har du sett lådan märkt "Jack"?
Den stod bland prylarna till Frälsningsarmén.
Lådan eller flygbolaget?
- Jag är lite stressad. - Jag offrar juldagen för min f.d. chef.
Hon hade inget emot att erbjuda sin hjälp när hon fick Pradaväskan.
- Kanske vid garderobslådorna. - Tack.
- Så du flyttar? - Ja, till Paris.
Jag blir chef för firmans kontor där.
- Paris... Paris i Frankrike? - Just det.
Du jobbar inte på en ideell firma?
- Nej, inte med den lön de ger mig. - Är du varit gift?
- Nej, jag gifte mig aldrig. Själv då? - Inte precis.
- Kan vi kanske ta en kopp kaffe? - Jag tar gärna kaffe.
Här är den.
Grattis. Ditt plan är inställt, men jag fick med dig från JFK klockan sju.
- Utmärkt. - Är jag duktig eller?
- Du är genial. Tack. - Det är dina gamla prylar.
Tänker du nånsin på oss, Kate?
På vad som kunde ha hänt?
Om du nånsin kommer till Paris, sök upp mig, så tar vi kaffet då.
Eller café. Café au lait.
Nej, tejpa inte ihop den. Då hittar jag den aldrig.
- Jag har märkt den på utsidan. - Det måste vara mer detaljerat.
- Ta höger här. - Då missar ni planet.
Vi ska inte till flygplatsen.
Ni kan inte lämna bilen här. Ni kan inte parkera här!
Kate! Du får inte åka. Gå inte ombord på planet.
Vi tar en kopp kaffe. Det är allt jag begär.
Det går säkert ett plan i kväll.
Jack... Vad gör du här?
Behöver du ett avslut?
Om du gör det efter alla dessa år så får du det. Jag mår bra.
Jag mår jättebra.
Jag var förkrossad, Jack, men jag kom över det och gick vidare.
Du borde också gå vidare i livet.
Jag beklagar, men jag kan inte... Jag måste gå.
Jag är ledsen, Jack.
Kan jag bara? Ursäkta.
Vi har ett hus i Jersey!
Vi har två barn: Annie och Josh.
Annie är inte duktig på fiol, men hon kämpar.
Hon är lite lillgammal, men bara för att hon säger vad hon tänker på.
Och när hon ler...
Och Josh... Han har dina ögon.
Han säger inte mycket, men vi vet att han är smart.
Han har alltid ögonen öppna och tittar alltid på oss.
Ibland kan man se på honom och veta att han lär sig nåt nytt.
Det är som att bevittna ett mirakel.
Huset är en röra, men det är vårt.
Om 122 amorteringar till är det vårt.
Och du är ideell advokat.
Just det, helt utan egen vinning. Men det verkar inte störa dig.
Och vi är förälskade.
Efter 13 års äktenskap är vi fortfarande ofattbart förälskade.
Du låter mig inte röra dig förrän jag har sagt det.
Jag sjunger för dig. Inte alltid, men när vi har nåt att fira.
Vi har klarat våra överraskningar och gjort våra uppoffringar-
- men vi har hållit ihop.
Du förstår...
Du är en bättre människa än jag.
Och jag blev en bättre människa av att leva med dig.
Det var kanske en dröm.
Kanske somnade jag ensam en decembernatt och drömde allt.
Men jag svär... Ingenting har nånsin känts verkligare.
Och om du går ombord på planet så försvinner det för all framtid.
Jag vet att vi kan leva vidare och få det bra.
Men jag har sett hur vi kan bli tillsammans.
Och jag väljer oss.
Snälla Kate...
En kopp kaffe? Du kan alltid åka till Paris.
Men, snälla du, inte i kväll.
Okej, Jack.
Okej.
Text: Thomas Jansson SDI Media
Ansvarige utgivare: Pia Grünler